Aero L-29 Delfin
Л-29 «Дельфін» | |
---|---|
![]() Л-29 пілотажної групи Харківського аероклубу | |
Тип | навчально-тренувальний літак |
Країна походження | Чехословаччина |
Розробник | Aero Vodochody |
Виробник | Aero Vodochody |
Перший політ | 5 квітня 1959 |
Початок експлуатації | 1961 |
Статус | експлуатується |
Основні експлуатанти | Див. Оператори |
Роки виробництва | 1963 — 1974 |
Вартість одиниці | 915 200 Kč (станом на 1963 рік) |
Базова модель | XL-29 |
![]() |
Аеро Л-29 «Дельфін» (чес. Aero L-29 Delfín; кодове ім'я НАТО: Maya) — військовий навчально-тренувальний літак, який став стандартним навчальним літаком країн-учасників Варшавського Договору протягом 1960-х років. Це був перший реактивний літак, спроектований і виготовлений у Чехословаччині[1].
Перший політ було здійснено 5 квітня 1959 року. В 1961 році його було обрано як навчально-тренувальний літак країн-учасниць Організації Варшавського договору. Серійне виробництво з 1963 року було розгорнуто на потужностях чехословацької компанії Aero Vodochody. 1964 року на «Дельфіні» було встановлено світовий рекорд швидкості для літаків цього класу - 600 км на годину на дистанції 100 кілометрів. Серійно вироблявся до 1973 року, всього було побудовано 3665 літаків. Він був базовим навчальним літаком в СРСР (отримано 2650 літаків), а також у більшості соціалістичних держав Азії та Африки, які підтримував Радянський Союз. Надалі його було замінено на Аеро Л-39 «Альбатрос».
Історія створення і виробництва
Л-29 належить до першого покоління реактивних навчально-тренувальних літаків, яке виникло у зв'язку з масовим переходом на надзвукові реактивні літаки в середині 1950-х років. До цього покоління відносяться навчально-бойові літаки, які здійснювали перші польоти у середині 1950-х років: французький Fouga СМ.170 Magister, американський Cessna T-37 Tweet, італійський Aermacchi MB-326 та британський BAC Jet Provost.
Розробка Л-29 почалася у 1955 році на чолі із Зденеком Рублічем, керівником одного із відділів науково-випробовувального льотного інституту Чехословаччини. Найближчим помічником З. Рубліча стал Карел Томаш, який вже мав великий досвід у створенні навчально-бойових літаків. Розрахунки аеродинаміки проводили Йозеф Хошек і Ян Глава. На початку 1960-х років, після Рубліча і Томаша, ведучим конструктором Л-29 став Ян Влчек.
Весною 1959 року був завершений перший літаючий прототип Л-29 (XL-29), який здійснив перший політ 5 квітня 1959 року під керуванням льотчика-випробовувача Рудольфа Духона. Прототип, у зв'язку з незавершеними випробовуваннями чехословацького двигуна розробки підприємства Motorlet, був обладнаний британським двигуном Bristol Siddeley Viper Mk.20 з тягою 795 кг. Другий прототип, який піднявся в повітря у липні 1960 року, був обладнаний штатним чехословацьким двигуном Motorlet М-701.
Наприкінці 1959 року був оголошений конкурс на розробку єдиного навчально-тренувального літака країн Варшавського договору. У конкурсі брали участь радянський Як-30, чехословацький Л-29 «Дельфін» і польський PZL TS-11 Iskra.
Із серпня до вересня 1961 року відбулися випробувально-показові польоти і за результатами конкурсу найкращим за більшістю параметрів був визнаний «Дельфін». Серед головних переваг чехословацького літака були надійність, простота в обслуговуванні, технологічність і низька ціна. Наприкінці 1961 року почалося серійне виробництво.
В 1964 році, на міжнародній машинобудівельній ярмарці у Брно, Л-29 був відзначений золотою медаллю. У 1965 і 1967 роках Л-29 був успішно представлений на Міжнародному Паризькому авіасалоні у Ле-Бурже.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/e5/Aero_L-29_Delfin_3-view_line_drawing.svg/220px-Aero_L-29_Delfin_3-view_line_drawing.svg.png)
Всього за роки серійного виробництва, з 1963 по 1974 роки, було збудовано 3665 літаків.
Л-29 в Україні
Першим авіаційним училищем у СРСР, яке почало освоювати Л-29, стало Чернігівське вище військове авіаційне училище льотчиків. 29 травня 1963 року першим підрозділом, що отримав Л-29 став 703-й навчальний авіаційний полк Чернігівського ВВАУЛ, який базувався на аеродромі Умань в Черкаській області.
До кінця 1963 року Л-29 також отримало і Харківське ВВАУЛ.
В 1964 році на аеродромі Івано-Франківськ була створена радянсько-чеська авіабаза, яка займалась передачою нових літаків радянській стороні. Чеські льотчики переганяли нові Л-29 з Чехословаччини до Івано-Франківська, де передавали літаки своїм заводським спеціалістам, які в свою чергу готували їх до експлуатації в радянських навчальних авіаційних полках.
Після розпаду Радянського Союзу Українські ВПС отримали 20 літаків Л-29 у 228-му навчальному авіаполку[2].
З 2005 року на Л-29 літає пілотажна група Харківського аероклубу.
У 2010 році у місті Вільнянськ літак Л-29 було вставновлено як пам'ятник. Ще один такий пам'ятник розташований у місті Вовчанськ.
Бойове застосування
У серпні 1967 року радянські Ан-12 доставили в Кано шість Л-29 і декілька МіГ-17. Наступна партія із ще шести Л-29 була поставлена Нігерії в тому ж році. Л-29 ВПС Нігерії застосовувалися проти сепаратистів самопроголошеної держави Біафра. Бойові вильоти, як правило, здійснювали найманці з Великої Британії, Родезії та ПАР, а нігерійські льотчики сиділи на місці курсанта.
ВПС Єгипту застосовували Л-29 проти військ Ізраїлю , як легкий ударний літак. Перші вильоти відбулися 16 жовтня, єгипетські «Дельфіни» наносили удари реактивними снарядами по ізраїльській техніці і живій силі під «Китайською фермою». У ході війни Л-29 показав себе стійким до бойових ушкоджень літаком. Технологічність конструкції дозволила швидко відновлювати різноманітні пошкодження. У війні було втрачено як мінімум чотири літаки Л-29.
ВПС Лівії використовували Л-29 протягом конфлікту із Чадом, не менше двадцяти літаків було втрачено Лівією у цьому конфлікті.
Л-29 використовувався як тренувальний літак для підготовки льотчиків Демократичної Республіки Афганістан.
В 1992 році на озброєнні ВПС Азербайджану знаходилося близько 70 Л-29. У зв'язку з великими втратами бойових гелікоптерів Азербайджан активно застосовував Л-29 для підтримки з повітря своїх сухопутних військ. Не менше чотирнадцяти літаків було збито у цьому конфлікті.
1994 року на території самопроголошеної Республіки Ічкерія знаходилося 265 бойових літаків колишнього 382-го навчального авіаційного полку. Авіація базувалася на аеродромах Ханкала, Калинівська і Грозний. 1 грудня 1994 року російські штурмовики Су-25, за допомогою авіабомб і НАР, нанесли удари по аеродромах, під час яких була знищена вся бойова авіація чеченців.
8 серпня 2008 року два Л-29 ВПС Грузії були знищені на землі під час удару російської авіації по аеродрому Марнеулі.
Модифікації
- Л-129 — модифікація з гідравлічною системою високого тиску
- Л-229 — одномісна легка спеціальна модифікація
- Л-29 — базова модифікація
- Л-29R (Л-329) — тактичний розвідувальник, обладнаний фоторозвідувальним обладнанням для ведення розвідування у прифронтовій зоні. Вироблений невеликою партією для ВПС Чехословаччини та Єгипту
- Л-29RS — покращена та доопрацьована легка одномісна модифікація
- Л-29A «Акробат» (Л-429) — спортивна одномісна модифікація, всього було побудовано 2 літака, які брали участь у демонстраційних виступах 1968 та 1969 років на міжнародних машинобудівельних ярмарках у Брно, і на міжнародному Паризькому авіасалоні в Ле-Бурже 1969 року
- УТС-29 — модернізація літака з двигуном CJ-610
- Л-29 ВКП-3 — командний пункт для управління мішенями у повітрі
Оператори
Основні оператори | Кількість | Активні |
---|---|---|
![]() | 2650 | 24 у складі ![]() ![]() |
![]() | 400 | 24 у складі ![]() |
![]() | 120 | до 120 |
![]() | 102 | — |
![]() | 78 | — |
![]() | 40 | — |
Інші оператори | Кількість | Активні |
![]() | 24 | — |
![]() | >20 | — |
![]() | 12 | — |
![]() | 12 | — |
![]() | 6 | — |
![]() | 4 | — |
![]() | 3 | — |
![]() | — | — |
![]() | — | — |
![]() | — | — |
![]() | — | — |
![]() | — | — |
![]() | — | — |
![]() | — | — |
![]() | — | 6 |
Галерея
- Л-29 на авіашоу у Hahnweide
- Л-29 Словацьких ВПС
- Л-29 на аеродромі у Гостомелі
- Л-29 на аеродромі у Майському
- Л-29 Харківського аероклубу
-
Примітки
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/Commons-logo.svg/30px-Commons-logo.svg.png)
![]() | Це незавершена стаття з військової справи. Ви можете допомогти проєкту, виправивши або дописавши її. |
- п
- о
- р
- Ae 01
- Ae 02
- Ae 03
- Ae 04
- Ae 10
- A.8
- A.10
- A.11
- A.12
- A.14
- A.15
- A.17
- A.18
- A.19
- A.20
- A.21
- A.22
- A.23
- A.24
- A.25
- A.26
- A.27
- A.29
- A.30
- A.32
- A.34
- A.35
- A.38
- A.42
- A.46
- A.100
- A.101
- A.102
- A.104
- A.125
- A.130
- A.134
- A.200
- A.204
- A.230
- A.300
- A.304
- A.330
- A.430
- L-39NG
- L-159
- L-169
- Ae 270
- DH.50A
- C-3
- C-103
- D-44
- MB.200
|