Землетрус у Чорногорії та Албанії (1979)
![]() ![]() Землетрус у Чорногорії та Албанії (1979) (Чорногорія) | |
Дата | 15 квітня 1979 року |
---|---|
Місцевий час | 06:19/06:30 UTC (07:19/07:30 за місцевим часом) |
Магнітуда | 6.9 Mw[1] |
Глибини | 12 кілометрів[1] |
Епіцентр | 41°58′ пн. ш. 18°58′ сх. д. / 41.967° пн. ш. 18.967° сх. д. / 41.967; 18.967 |
Постраждалі країни (території) | ![]() ![]() |
Повторні поштовхи | 6.3 Mw 24 травня о 17:23 UTC[2] |
Жертви | 136 загиблих, 1000+ поранені |
Землетрус у Чорногорії (на той момент входила до складу Югославії) стався о 06:19 UTC 15 квітня 1979 року. Це був найбільш руйнівний землетрус у Чорногорії, тодішній частині Югославії[3].
Територія
Головним чином, відчувався уздовж узбережжя Чорногорії та Албанії. Магнітуда землетрусу становила 7 балів за шкалою Ріхтера[3][4] та IX балів за шкалою Меркаллі[5]. Епіцентр землетрусу був у морі на відстані 15 кілометрів від берега між Баром та Ульцинем. Поштовхи тривали десять секунд. Це відчувалося і в інших частинах країни (у Подгориці та Дубровнику[6] з інтенсивністю VII, у Сараєві та Скоп'є V—VI, у Белграді IV, у Загребі та Любляні III—IV), а за ним слідувало понад 90 афтершоки сильніші за 4,0 за шкалою Ріхтера.[4]
Збитки
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/94/Hotel_Slavija%2C_1979_Yugoslavia_Earthquake.jpg/220px-Hotel_Slavija%2C_1979_Yugoslavia_Earthquake.jpg)
101 людина загинула в Чорногорії[3][4] та 35 — в Албанії. Більш як 100 тисяч жителів залишилися без даху над головою.[5]
Було зруйновано або серйозно постраждали різні історико-архітектурні пам'ятки в таких прибережних містах як Котор, Херцег-Новий, Будва, Бар та Ульцинь. Міста внутрішньої частини країни Цетинє, Даниловград, Никшич і столиця Чорногорії Тітоград (нині Подгориця) також зазнали руйнувань, але менш серйозно.[5]
28 травня 1979 року генеральний директор ЮНЕСКО закликав світове співтовариство надати грошову допомогу для усунення наслідків землетрусу.[5] У жовтні 1979 року Комітет всесвітньої спадщини вирішив включити природний і культурно-історичний район Яка до Переліку об'єктів Світової спадщини , що перебуває під загрозою[5] (з 2003 року статус «перебуває під загрозою» скасовано з причини «поліпшення ситуації»).
ЮНЕСКО через ICCROM надав допомогу Республіканському інституту охорони пам'яток культури для відновлення фресок у церкві Богородиці в монастирі Підляства. Аналогічна допомога була надана для відновлення церкви Олександра Невського на острові Святий Стефан[5].
Перші оцінки вартості пошкоджених культурних цінностей склали близько 10 527 690 000 югославських динарів (10,5 мільярдів доларів США), що становить трохи менш як 15 % загальних втрат від землетрусу. Уряд Югославії погодився сплатити 82 % загальної кошторисної вартості пошкоджених культурних цінностей, а решту 18 % заплатили місцеві муніципалітети. Щоб допомогти покрити загальні витрати внаслідок катастрофи, уряд створив статутний фонд, згідно з яким кожен робітник у СФР Югославія вносив 1 % своєї щомісячної зарплати на реставрацію протягом десяти років, з 1979 по 1989 роки. До 1 вересня 1983 року уряд акумулював бюджет на загальну суму 54,7 мільярда динарів, з яких 21,0 мільярд виділено на відновлення культурних цінностей.
До 1984 року Чорногорія ще реставрувалась, все Чорногорське узбережжя, особливо Будва та Котор, а також Cetinje отримували найважчі обсяги реставрації. За цей час повністю відновлено, зокрема Меморіальний музей Йована Томашевича в Барі; Монастир святого Олександра Невського в Будві; Республіканський інститут охорони пам'яток культури (колишнє посольство Австрії), Державний музей (колишній Палац короля Миколая), Національна галерея та єпископський дім на Цетинє; Архів і галерея Йосипа Бепо Бенковича в Герцег-Нові, Культурний центр в Которі, Церква Святого Георгія в Ораховці (Котор), Церква Богоматері в Кримовичах (Котор), Церква Іоанна в Дубі (Котор), Церква Георгія в Сісічі (Котор), Церква Святого Георгія в Сутварі (Котор), Церква Святого Георгія в Прераді (Котор), Церква Св. Євстасія в Доброті (Котор), Церква Богоматері Скелевої у Пересті (Котор), римські мозаїки в Рісані (Котор) та дванадцять церковних споруд у Грбаллі (Котор).
Примітки
- ↑ а б ISC (2015), ISC-GEM Global Instrumental Earthquake Catalogue (1900–2009), Version 2.0, International Seismological Centre, архів оригіналу за 25 листопада 2016, процитовано 4 червня 2020
- ↑ Strong-Motion Records of Earthquakes in 1979, Ambraseys, N., Smit, P., Sigbjornsson, R., Suhadolc, P. and Margaris, B. (2002), Internet-Site for European Strong-Motion Data, European Commission, Research-Directorate General, Environment and Climate Programme. Архів оригіналу за 8 жовтня 2009.
{{cite web}}
: Cite має пустий невідомий параметр:|df=
(довідка) - ↑ а б в (Montenegrin): Crnogorski zemljotres ukroćen u Skoplju[недоступне посилання], Vijesti
- ↑ а б в Zemljotres od 15. aprila 1979. godine. Seizmološki zavod Crne Gore. 16 квітня 2010. Архів оригіналу за 4 липня 2010. Процитовано 11 жовтня 2010.
- ↑ а б в г д е Montenegro Earthquake: The Conservation of the Historic Monuments and Art Treasures [Архівовано 17 червня 2017 у Wayback Machine.], 1984, UNESCO
- ↑ Архівована копія. Архів оригіналу за 4 червня 2020. Процитовано 4 червня 2020.
{{cite web}}
: Обслуговування CS1: Сторінки з текстом «archived copy» як значення параметру title (посилання)