1322 Coppernicus
1322 Coppernicus | |
![]() Tredimensionell modell baserad på asteroidens ljuskurva. | |
Upptäckt[1] | |
---|---|
Upptäckare | K. Reinmuth |
Upptäcktsplats | Heidelberg |
Upptäcktsdatum | 15 juni 1934 |
Beteckningar | |
MPC-beteckning | (1322) Coppernicus |
Alternativnamn | 1934 LA[1] |
Uppkallad efter | Nicolaus Copernicus[2] |
Småplanetskategori | Asteroidbältet |
Omloppsbana[3] | |
Epok: 21 januari 2022 | |
Aphelium | 2,991 AU |
Perihelium | 1,853 AU |
Halv storaxel | 2,422 AU |
Excentricitet | 0,234936 |
Siderisk omloppstid | 3,77 år |
Medelomloppshastighet | 19,14 km/s |
Medelanomali | 68,33° |
Inklination | 23,36° |
Longitud för uppstigande nod | 253,2° |
Periheliumargument | 29,51° |
Fysikaliska data[1] | |
Diameter | 9,9 km |
Synodisk rotationsperiod | 3,9 h |
Albedo | 0,211 |
Absolut magnitud (H) | 12,33[3] |
1322 Coppernicus eller 1934 LA[1] är en asteroid i huvudbältet, som upptäcktes 15 juni 1934 av den tyske astronomen Karl Wilhelm Reinmuth i Heidelberg. Den har fått sitt namn efter den polske astronomen Nicolaus Copernicus.[2]
Asteroiden har en diameter på ungefär 9 kilometer.
Se även
- Copernicus (månkrater)
- Copernicus (krater)
Referenser
- ^ [a b c d] ”JPL Small-Body Database Browser 1322 Coppernicus” (på engelska). Solar System Dynamics. NASA/Jet Propulsion Laboratory. https://ssd.jpl.nasa.gov/sbdb.cgi?sstr=1322. Läst 14 juni 2017.
- ^ [a b] Schmadel, Lutz D. (2003). Dictionary of Minor Planet Names – (1322) Coppernicus. Springer Berlin Heidelberg. sid. 108. ISBN 978-3-540-29925-7. https://link.springer.com/referenceworkentry/10.1007/978-3-540-29925-7_1323. Läst 14 juni 2017
- ^ [a b] Minor Planet Center Queries, uppdaterad 29 januari 2022.
|