Антонов Ан-22
Ан-22 «Антеј» | ||
---|---|---|
![]() Ан-70 рег-озн. RA-09309 на аеродрому „Жуковски" Москва 15. августа 2009. године | ||
Опште | ||
Намена | тешки транспортни авион | |
Посада | 2+3 | |
Земља порекла | ![]() | |
Произвођач | ТАПОиЧ, Ташкентска фабрика авиона | |
Први лет | 27. фебруара 1965. | |
Уведен у употребу | јануара 1967. | |
Статус | активан | |
Број примерака | 67[1] | |
Димензије | ||
Дужина | 57, m | |
Размах крила | 64,40 m | |
Висина | 12,53 m | |
Површина крила | 345 m² | |
Маса | ||
Празан | 118 727 kg | |
Макс. тежина при узлетању | 225 000 kg | |
Погон | ||
Турбо-елисни мотор | 4 × Кузњецов НК-12МА | |
ТЕМ снага | 11 227 kW | |
Перформансе | ||
Брзина крстарења | 560 km/h | |
Макс. брзина на Hopt | 650 km/h | |
Долет | 8500 km | |
Плафон лета | 9000 m |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/da/1965._%D0%90%D0%BD%D1%82%D0%B5%D0%B9.jpg/300px-1965._%D0%90%D0%BD%D1%82%D0%B5%D0%B9.jpg)
Антонов Ан-22 Антеј (рус. Антонов Ан 22 Антей) је четверомоторни турбоелисни тешки транспортни авион, носивости до 60 тона. Конструисан је у Авијацијском научно-техничком комплексу „Антонов“ у Кијеву. Њамењен је да преноси тешке терете великих габарита, оклопне десантне јединице и трупе у Совјетском ратном ваздухопловству, а може да се користи и у цивилне сврхе. То је први совјетски широкотрупни авион и највећи турбоелисни авион на свету.
Светску премијеру имао је на аеромитингу у Ле Буржеу већ 15. јуна 1965. године.
Историја и развој
У касним 1950-им, Совјетски Савез тражи велики војни транспортни авион за допуну лакшим Антонов Ан-8 и Антонов Ан-12. Крајем 1960. године, покренут је оригинални пројекат, познат као АН-20. То је четворомоторни висококрилац, уједно и први широкотрупни авион на свету.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/20/Aeroflot_An-22_CCCP-64459_UKKM_1991-8-18.png/300px-Aeroflot_An-22_CCCP-64459_UKKM_1991-8-18.png)
Прототип, сада већ означен Ан-22, је показан 18. августа 1964. године, а први лет „Антеја“ је изведен 27. фебруара 1965. Био је предвиђен за војни транспорт, с могућношћу превоза свих врста тенкова и ракета у совјетском наоружању. Поставио је неколико, пажње вредних, светских рекорда признатих од Међународне ваздухопловне федерације.[2] Прототип је добио име Антеј (Антеус) и после четири месеца од првог теста летења, приказан је у јуну 1965. на аеромитингу у Паризу. Сви ваздухоплови изграђени су у Ташкентској фабрици авиона, а прва војна испорука је била ваздушном крилу авиобази Иваново 1969. године.[3]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/2a/Antonov_an-22_cockpit.jpg/300px-Antonov_an-22_cockpit.jpg)
Авион је пројектован као стратешки транспортер, дизајниран специјално да се прошири Совјетски десантни потенцијал. (да лети са тадашњим новим БМД-1 десантним оклопним возилима). Ан-22 у складиште може да прими четири БМД-1, у односу на само један у Ан-12.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/a6/Antonow_An-22_Loading_bay.jpg/300px-Antonow_An-22_Loading_bay.jpg)
Овај велики теретни авион има распон крила од 64,40 m, дужину 57,8 m, опремљен је с четири турбо-елисна мотора Кузњецов од по 11 185 kW (15 000 КС) с двоструким елисама што му је омогућавало постизање максималне брзине од 740 km/h и долет од око 5 000 km, носивост око 80 тона.
Такође има способност полетања са неприпремљених, неасфалтираних, и кратких писта. Ово се постиже четири пара контра-ротирајући елиса, сличних онима на Туполев Ту-114. Мотори генеришу значајан потисак, и производе узгон над крилима и на великим дуплим прорезима на закрилцима. Стајни трап је ојачан за грубе подлоге, у раним верзијама притисак пнеуматика може се променити у лету за оптимално слетање, иако је та функција је уклоњена у каснијим моделима.[4]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/2f/Antonov_An-22A_on_the_MAKS-2009_%2804%29.jpg/250px-Antonov_An-22A_on_the_MAKS-2009_%2804%29.jpg)
Ан-22 прати традиционални дизајн са високо монтираним крилима изнад трупа. Располаже великим теретним простором, димензије 33 m дужине и корисне запремине 639 m³. Предни део трупа, кабина је у потпуности под притиском и обезбеђује простор за 5 до 8 посаде и до 28 путника, али је терет простор је под притиском само 0,245 бара. Ово омогућава да се задња теретна врата отворе током лета, за искрцавање десанта. Као и Ан-12, авион има кружни попречни пресек трупа.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/1a/Frog_missiles_unloading_from_the_An-22_at_the_Moscow_air_show%2C_July_1967.jpg/300px-Frog_missiles_unloading_from_the_An-22_at_the_Moscow_air_show%2C_July_1967.jpg)
Ан-22 има општи изглед проширене верзије раније Ан-12, осим што је опремљен дуплим репним стабилизатором. Ово даје боље перформансе и смањује висинско ограничење за хангаре. Такође треба споменути велики учинак смањења притиска масе на врху сваког репа.[5]
Варијанте
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/f/fb/Nose.An-22.CCCP-09334_%2810022720686%29.jpg/300px-Nose.An-22.CCCP-09334_%2810022720686%29.jpg)
- Ан-20 - први прототип
Три оригинална су прототипови изграђене у Антоновој фабрици у Кијеву, са стакленим носом.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/0c/%D0%90%D0%BD%D1%82%D0%BE%D0%BD%D0%BE%D0%B2_%D0%90%D0%BD-22_043481240%2C_%D0%A2%D0%B2%D0%B5%D1%80%D1%8C_-_%D0%9C%D0%B8%D0%B3%D0%B0%D0%BB%D0%BE%D0%B2%D0%BE_RP3821.jpg/300px-%D0%90%D0%BD%D1%82%D0%BE%D0%BD%D0%BE%D0%B2_%D0%90%D0%BD-22_043481240%2C_%D0%A2%D0%B2%D0%B5%D1%80%D1%8C_-_%D0%9C%D0%B8%D0%B3%D0%B0%D0%BB%D0%BE%D0%B2%D0%BE_RP3821.jpg)
- Ан-22
Почетна производња варијанта са спољним системом старта мотора, 37 је направљено у Ташкенту.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/b2/Russian_Air_Force_Antonov_An-22A_Krivchikov-1.jpg/300px-Russian_Air_Force_Antonov_An-22A_Krivchikov-1.jpg)
- Ан-22А
Побољшана варијанта са способносћу сопственог старта мотора, модификован електрични систем, ажурирани су радио и навигацију опрема. 28 их је произведено у Ташкенту.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/c9/Antonov_An-22PZ_%28UR-64459_%28cn_5340101%29%29_-_1.jpg/300px-Antonov_An-22PZ_%28UR-64459_%28cn_5340101%29%29_-_1.jpg)
- Ан-22ПЗ
Конверзија два АН-22с да носе крила секције трупа авиона или крила Антонов Ан-124 или Антонов Ан-225 напољу изнад трупа. Опремљен је са трећим вертикалним стабилизатором.[6]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/74/Antonov_An-22_amphibious_version_profile_line_drawing.jpg/300px-Antonov_An-22_amphibious_version_profile_line_drawing.jpg)
Неколико других Ан-22 варијанти су пројектовани и изграђени у АНТК Антонов, али никада нису ушли у серијску производњу. Пре свега амфибијски, као балистичка ракетна платформа. Затим са нуклеарним реактором, са шириким трупом пречника 9,6 m и Ан-122 носивости 120 тона.
Предложена је и верзија цивилног путничког авиона, са две палубе, способна за седење 724 путника, али није изграђена.[7] (Поређења ради, типичан Боинг 747 може носити 400-500 путника.)
Референце
- ^ Реестр самолётов типа Ан-22 на russianplanes.net, децембар 2015.
- ^ Јелка Венишник-Ерор, Ђорђе Милановић: Илустрована историја ваздухопловтва - савремени Икари, „Вук Караџић“, Београд 1989.
- ^ Zacharias, Sebastian (јун 2001). „Antonov An-22 Antheus”. Airliner World. стр. 58—62. ISSN 1465-6337.
- ^ „Ан-22. Конструкция. ТТХ. Схема”. Архивирано из оригинала 18. 2. 2016. г. Приступљено 30. 1. 2016.
- ^ Stroud 1968.
- ^ Gordon, Komissarov and Komissarov Air International January 2006. pp. 35–36.
- ^ Ан-22 амфибия
Литература
Спољашње везе
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/Commons-logo.svg/30px-Commons-logo.svg.png)
- п
- р
- у
- ОКА-I
- ОКА-V
- ОКА-VI
- ОКА-VII
- А-1
- А-2
- Лем-2
- А-7
- А-9
- А-10
- А-11
- А-13
- А-15
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/b3/Antonov_logo.png/80px-Antonov_logo.png)
вишенаменски
|