Lanterne rouge
Lanterne rouge (fransk: Rød lanterne) er navn gitt den deltakeren som er sist i sammendraget i sykkelløp, som eksempel Tour de France. Uttrykket kommer av den røde lykten som hang bakerst på tog for at konduktøren skulle kontrollere at ingen av koblingene var løsnet.[1] Den røde lanternen er således den som ligger sist i feltet, i hvert fall tidsmessig.
Lanterne rouge i Tour de France
Belgiske Wim Vansevenant er den eneste syklisten som har kommer sist i Tour de France tre ganger (2006, 2007 og 2008)
- 1903
Arsène Millocheau
- 1904
Antoine Deflotrière
- 1905
Clovis Lacroix
- 1906
Georges Bronchard
- 1907
Albert Chartier
- 1908
Henri Anthoine
- 1909
Georges Devilly
- 1910
Constant Collet
- 1911
Lucien Roquebert
- 1912
Maurice Lartigue
- 1913
Henri Alavoine
- 1914
Henri Leclerc
- 1915-1918 – ikke avholdt på grunn av første verdenskrig
- 1919
Jules Nempon
- 1920
Charles Raboisson
- 1921
Henri Catelan
- 1922
Daniel Masson
- 1923
Daniel Masson
- 1924
Victor Lafosse
- 1925
Fernand Besnier
- 1926
André Drobecq
- 1927
Jacques Pfister
- 1928
Edouard Persin
- 1929
André Léger
- 1930
Marcel Ilpide
- 1931
Richard Lamb
- 1932
Rudolf Risch
- 1933
Ernest Neuhard
- 1934
Antonio Folco
- 1935
Willi Kutschbach
- 1936
Aldo Bertocco
- 1937
Aloyse Klensch
- 1938
Janus Hellemons
- 1939
Armand Le Moal
- 1940-1946 ikke avholdt på grunn av andre verdenskrig
- 1947
Pietro Tarchini
- 1948
Vitorio Seghezzi
- 1949
Guido De Santi
- 1950
Fritz Zbinden
- 1951
Abdel-Kader Zaaf
- 1952
Henri Paret
- 1953
Claude Rouer
- 1954
Marcel Dierkens
- 1955
Tony Hoar
- 1956
Roger Chaussabel
- 1957
Guy Million
- 1958
Walter Favre
- 1959
Louis Bisiliat
- 1960
Herrero Berrendero
- 1961
André Geneste
- 1962
Augusto Marcaletti
- 1963
Willy Derboven
- 1964
Anatole Novak
- 1965
Joseph Groussard
- 1966
Paolo Manucci
- 1967
Jean-Pierre Genet
- 1968
John Clarey
- 1969
André Wilhelm
- 1970
Frits Hoogerheide
- 1971
Georges Chappe
- 1972
Alain Bellouis
- 1973
Jacques-André Hochart
- 1974
Lorenzo Alaimo
- 1975
Jacques Boulas
- 1976
Aad van den Hoek
- 1977
Roger Loysch
- 1978
Philippe Tesnière
- 1979
Gerhard Schönbacher
- 1980
Gerhard Schönbacher
- 1981
Faustino Cuelli
- 1982
Werner Devos
- 1983
Marcel Laurens
- 1984
Gilbert Glaus
- 1985
Manrico Ronchiato
- 1986
Ennio Salvador
- 1987
Mathieu Hermans
- 1988
Dirk Wayenberg
- 1989
Mathieu Hermans
- 1990
Rodolfo Massi
- 1991
Rob Harmeling
- 1992
Fernando Quevedo
- 1993
Edwig Van Hooydonck
- 1994
John Talen
- 1995
Bruno Cornillet
- 1996
Jean-Luc Masdupuy
- 1997
Philippe Gaumont
- 1998
Damien Nazon
- 1999
Jacky Durand
- 2000
Olivier Perraudeau
- 2001
Jimmy Casper
- 2002
Igor Flores
- 2003
Hans De Clerq
- 2004
Jimmy Casper
- 2005
Iker Flores
- 2006
Wim Vansevenant
- 2007
Wim Vansevenant
- 2008
Wim Vansevenant
- 2009
Jawheni Hutarovitsj
- 2010
Adriano Malori
- 2011
Fabio Sabatini
- 2012
Jimmy Engoulvent
- 2013
Svein Tuft
- 2014
Ji Cheng
- 2015
Sébastien Chavanel
- 2016
Sam Bennett
- 2017
Luke Rowe
- 2018
Lawson Craddock
- 2019
Sebastian Langeveld
- 2020
Roger Kluge
- 2021
Tim Declercq
- 2022
Caleb Ewan
- 2023
Michael Mørkøv
Referanser
- ^ «The Fight for the Lanterne Rouge». bicycling.com. 14. juli 2012.
Eksterne lenker
- http://tdflr.blogspot.no/
Autoritetsdata