Auguste Gaspais
Auguste Gaspais | |||
---|---|---|---|
Født | 22. apr. 1884[1]![]() Morbihan | ||
Død | 21. okt. 1952![]() | ||
Beskjeftigelse | Katolsk prest (1907–), misjonær, diakon (1907–), katolsk biskop (1921–) ![]() | ||
Embete |
| ||
Nasjonalitet | Frankrike | ||
Medlem av | Det parisiske ytremisjonsselskap |
Auguste-Ernest-Désiré-Marie Gaspais (født 22. april 1884 i St-Brieuc-de-Mauron i Frankrike, døde 21. oktober 1952 på slottet de la Motte[2] i Seysses i Frankrike) var katolsk misjonær og biskop i Kina.
Liv og virke
Bakgrunn
Gaspais fikk sin videregående skolegang i Ploërmel, og begynte deretter ved presteseminaret i Vannes, og fortsatte fra 18. september 1903 på det parisiske utenlandsmisjonsselskaps seminar i paris.
Han ble sendt ut til Penang den 6. desember 1906.
Prest
Han ble presteviet den 7. juli 1907 i Penang, for det parisiske utenlandsmisjonsselskap. Han ble sendt til misjonene i det nordlige Mandsjuria, til det sete i Jilin (da skrevet Kirin), der kirkens anlegg fortsatt lå rasert, syv år etter bokseropprøret. Gaspais lærte seg det kinesiske språk i Neng-an-shien til 1910, da ble han utnevnt til leder for misjonen i distriktene Foup-loung-tsuen og Kou-yu-chou.[2]
Han tjente under det franske flagg under første verdenskrig og ble demobilisert i 1919, og kom da tilbake til Mandsjuria.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/47/%E6%9D%BE%E8%8A%B1%E6%B1%9F%E6%99%AF%E5%8C%BA%E6%95%99%E5%A0%82DSCF0161_-_panoramio.jpg/250px-%E6%9D%BE%E8%8A%B1%E6%B1%9F%E6%99%AF%E5%8C%BA%E6%95%99%E5%A0%82DSCF0161_-_panoramio.jpg)
Biskop
I desember 1920 ble han utnevnt titulærbiskop og apostolisk vikar for Nord-Mandsjuria (i 1946 oppgradert til bispedømmet Jilin). Han ble bispeviet av biskopene og de apostiliske vikarene Gustave-Charles-Marie Mutel, M.E.P. (Seoul); medkonsekrerende var biskop Florian-Jean-Baptiste Démange (Taiku], M.E.P. og biskop Bishop Boniface (Josef) Sauer, O.S.B. (Wonsan).
Etter at Japan opprettet som marionettstat Manchukuo i 1932 bestrebet Den hellige Stol seg på å sikre situasjonen for de ca. 150 000 katolikker der, og oppfordret Gaspais til å holde best mulig forbindelser med regimet.
Han holdt en uoffisiell men godt synlig kontakt med Mandsjukuos formelle ledere og reelle ledere, både med ministre, den japanske kommandant general Hishikari Takashi og manchukuokeiseren Pu-Yi.
Da Manchukuo i 1935 gjorde konfuciuskulten obligatorisk for alle innbyggere, skapte dette en samvittighetskonflikt for katolikkene der, og ved å nekte å føye seg risikerte de å gi foranledningen til en kristenforfølgelse. Nettopp denne seremonien var del av stridsspørsmålene under ritestriden i Kina to hundre år før, som endte med et absolutt forbud fra pave Klemens XI mot katolsk deltagelse ved slike riter.
Vatikanet, ved Kongregasjonen for Troslæren, bad da biskopene om å vurdere ritene. Biskop Gaspais svarte at seremoniene hadde en religiøs utforming, men var likevel «en rent borgerlig æresbevisning til en fremragende mann og filosof», og sammen med de øvrige biskoper bad han måneden etter om en avklaring fra Romas side. Pave Pius XI gav sin tilslutning til ritene i mai, men stilte tre betingelser, som var lette å oppfylle.
Ved den kommunistiske maktovertagelse i Kina ble biskop Gaspais tillike med de øvrige utenlandsfødte katolske biskoper nødt til å forlate landet. Utvisningen av biskopen ble begrunnet med at han skulle ha «feilinformert om regjeringens trippelautonomiprogram og for å ha opprettet Marialegionen i sitt bispedømme».[3]
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
- Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
- Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
- Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
- Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
- Kardinal Ludovico Ludovisi (1595-1632) *1621
- Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
- Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
- Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
- Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
- Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
- Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
- Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
- Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
- Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
- Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
- Biskop Eugène-Charles-Joseph de Mazenod (1782-1861) *1832
- Kardinal Joseph Hippolyte Guibert (1802-1886) *1842
- Kardinal François-Marie-Benjamin Richard de la Vergne (1819-1908) *1872
- Biskop Gustave-Charles-Marie Mutel (1854-1933) *1890
- Biskop Auguste Gaspais (1884-1952) *1921[4]
Referanser
Litteratur
- Régis Ladous en coll. avec Pierre Blanchard, Le Vatican et le Japon dans la guerre de la Grande Asie orientale. La Mission Marella, éd. Desclée de Brouwer, Paris, 2010
Forgjenger Pierre-Marie-François Lalouyer | Apostolisk vikar av Nord-Mandsjuria og så biskop av Jilin 1923–1952 (utvist 1951) | Etterfølger |