Kállay Béni
Kállay Béni (Kállay Benjámin) | |
![]() | |
Született | 1839. december 22. Pest |
Elhunyt | 1903. július 13. (63 évesen) Bécs |
Állampolgársága | magyar |
Foglalkozása | politikus, diplomata, történész, miniszter, kormányzó |
Tisztsége |
|
![]() A Wikimédia Commons tartalmaz Kállay Béni témájú médiaállományokat. | |
Sablon • Wikidata • Segítség |
Nagykállói Kállay Béni (Kállay Benjámin) (Pest, 1839. december 22. – Bécs, 1903. július 13.) politikus, diplomata, történész. A Magyar és az Osztrák Tudományos Akadémia rendes tagja, a Budapesti Tudományegyetem tiszteletbeli doktora, a Szent István-rend közép-, majd nagykeresztjének birtokosa, az Osztrák–Magyar Monarchia belgrádi főkonzulja, az Osztrák–Magyar Monarchia közös pénzügyminisztere, majd ebbéli minőségében haláláig Bosznia kormányzója.
Életrajza
A tekintélyes köznemesi származású nagykállói Kállay család sarja. Édesapja nagykállói Kállay István (1790–1845)[1] közigazgatási-pénzügyi főtisztviselő, édesanyja ebecki Blaskovich Amália volt. Vallásfelekezete római katolikus volt.
Tanulmányait javarészt magánúton végezte Pesten, gyerekkorában egy ideig Táncsics Mihály volt a nevelője. Vámbéry Ármintól tanult meg törökül, de a szerb és orosz nyelvet is elsajátította. Megkülönböztetett érdeklődést tanúsított a Balkán és a Közel-Kelet politikai, gazdasági és kulturális élete iránt. 1865-től lehetősége adódott hosszabb balkáni tanulmányút folytatására, s ez mélyítette el benne a délszláv viszonyok rendszerezett ismeretét.
Az 1867. évi kiegyezést követően gróf Andrássy Gyula miniszterelnök javaslatára került a közös külügyminisztériumba. 1868 és 1875 között az Osztrák–Magyar Monarchia belgrádi főkonzuljaként és diplomáciai ügyvivőjeként teljesített szolgálatot. 1875 és 1878 között országgyűlési képviselő a Szabadelvű Párt színeiben, ahol a bel- és gazdaságpolitikában Sennyey Pál, míg a külpolitikában Andrássy Gyula irányvonalát támogatta. A Kelet Népe politikai napilap felelős szerkesztője 1876-ban. Az 1877-1878. évi orosz-török háború kirobbanása kapcsán elfoglalt álláspontja a konzervatív pártfeleitől való végleges eltávolodáshoz vezetett. 1879-ben, visszatérve a közös külügyminisztériumba, osztályfőnök, majd rendkívüli követi és meghatalmazott miniszteri címmel és jelleggel felruházott képviselő volt az európai kelet-ruméliai bizottságnál. 1881-ben a minisztérium tényleges vezetését látta el, így 1882-ben ő írta alá az osztrák–magyar–olasz szövetségi szerződést, a hármas szövetséghez kapcsolódva.
1882-ben vette át a közös pénzügyminisztérium irányítását, s e minőségében egyúttal az 1878 folyamán okkupált Bosznia-Hercegovina kormányzói tisztségét is, amit haláláig ellátott. Huszonegy évig tartó minisztersége példa nélkül áll, minek során pénzügyi területen elmélyült szakértelemmel és bölcs előrelátással járult hozzá az Osztrák–Magyar Monarchia, s azon belül is különösen Magyarország egyedülálló gazdasági fejlődésének előmozdításához. Bosznia-Hercegovina kormányzását illetően nevéhez fűződik a modern közigazgatás, valamint a rend és vagyonbiztonság megteremtése. Szarajevóban a „Nada” (magyarul: Remény) című lap legfőbb mecénása volt. 1890-ben a Magyar Tudományos Akadémia rendes tagjává választotta.
Utóda, Burián István báró szakított Kállay boszniai politikájával, és a muzulmán kisebbség felkarolása helyett a szerbek dominanciáját támogatta.
Sírhelye
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/17/Herr_von_K%C3%A1llay_%28Minister_of_Finance%2C_Austria_Hungary%29_1899_Ede_Ellinger.jpg/220px-Herr_von_K%C3%A1llay_%28Minister_of_Finance%2C_Austria_Hungary%29_1899_Ede_Ellinger.jpg)
Kállay Bénit Budapesten, a Kerepesi úti temetőben lévő családi kriptában temették el. Özvegye, bethleni Bethlen Vilma grófnő (1850–1940),[2] férjének halála után a Nógrád vármegyei Bercel községben telepedett le, s itt új családi kriptát építtetett. Az 1928-ban elkészült kriptába helyezték át a Kerepesi úti temetőben nyugvó családtagokat, majd ezt követően a később elhunytak is ide temetkeztek. A kripta a második világháborúban Budapest ostroma folyamán jelentős károsodást szenvedett, s állagát tovább súlyosbította elhagyatottsága és az enyészet romboló ereje. A kriptában nyugvó családtagokat 2001-ben ismét exhumálták, majd Bercelen, a római katolikus temető által felajánlott díszsírhelyen – melyet Györfi Sándor szobrászművész készített – helyezték végső nyugalomra.
Írásai és fordításai
- John Stuart Mill művének fordítása a Szabadságról (Budapest, 1878) Ennek előszava: Holnap kiadó, Budapest, 1993 ISBN 963 346 0042
- A szerbek története 1780-tól 1815-ig (Bp., MTA kiadásában, 1877) (A Magyar Tudományos Akadémia Könyvkiadó Vállalata)
- Oroszország keleti törekvései (Bp., 1878)
- Galathea, Vasiliades új-görög drámájának fordítása (Bp., 1879)
- Olcsó vidéki vasutak Magyarországon (Bp., 1881)
- Magyarország a Kelet és Nyugat határán (Bp., 1883)
- Andrássy Gy. emlékezete (Bp., 1891)
- A mohamedánság helyzete Boszniában (Bp., 1900) Németül
- A szerb felkelés története I–II. (Bp., 1909) Németül (A Magyar Tudományos Akadémia Könyvkiadó Vállalata)
Irodalom
- Dán Károly: Kállay Béni és a magyar imperializmus (Aetas, 2000. 1-2. sz.)
- Halász Imre: Egy letűnt nemzedék - Sennyey és Kállay (Nyugat, 1912. 2. sz.)
- Kövér György: A magánélet titkai és a napló. Nők, szerelem, házasság Kállay Béni életében (Aetas, 2008. 3. sz.)
- Lukács István: Párhuzamos életrajzok a Monarchiából – Kállay Béni és Silvije Strahimir Kranjcevic: a magyar–osztrák mecénás és a horvát szerkesztő (Európai Utas, 1999. 35. sz.)
- Mikszáth Kálmán: Az alkirály ötletkéi (Az én kortársaim, 1. kötet, Budapest, Révai, 1908, 224-230. o.)
- Palotás Zoltán: Bosznia Kállay alatt (Magyarság és Európa, 1994. 4. sz.)
- Radenić, Andrija: Dnevnik Benjamina Kalaja 1868-1875. (Beograd-Novi Sad, 1976)
- Ress Imre: Kállay Béni belgrádi diplomáciai működése 1868–1871 (Budapest, MTA könyvtára, kandidátusi értekezés kézirata, 1993)
- Ress Imre: Kállay Béni bosnyák nemzetteremtési kísérlete (Limes, 2000. 41-42/2.)
- Vasas Géza: A bosnyák kérdéstől a magyar hivatásgondolatig. Kállay Béni politikusi pályaíve 1875 és 1883 között (Valóság, 1998. 41. sz.)
Jegyzetek
Források
- Kulturális és Örökségvédelmi Minisztérium honlapja
- Magyar néprajzi lexikon II. (F–Ka). Főszerk. Ortutay Gyula. Budapest: Akadémiai. 1979. 727. o. ISBN 963-05-1287-4
- Pallas nagy lexikona
- Thallóczy Lajos: K. B. emlékezete (Akadémiai Értesítő, Bp., 1909)
További információk
- A boszniai vasút megnyitása (huszadikszazad.hu)
Elődje: Szlávy József | Az Osztrák-Magyar Monarchia pénzügyminisztere 1882. június 4. – 1903. július 13. | Utódja: Burián István |
Történelemportál
Politikaportál