Mustatiira
Mustatiira | |
---|---|
![]() | |
Uhanalaisuusluokitus | |
Elinvoimainen [1] | |
| |
Suomessa: | |
Tieteellinen luokittelu | |
Domeeni: | Aitotumalliset Eucarya |
Kunta: | Eläinkunta Animalia |
Pääjakso: | Selkäjänteiset Chordata |
Alajakso: | Selkärankaiset Vertebrata |
Luokka: | Linnut Aves |
Lahko: | Rantalinnut Charadriiformes |
Heimo: | Tiirat Sternidae |
Suku: | Mustatiirat Chlidonias |
Laji: | niger |
Kaksiosainen nimi | |
Chlidonias niger | |
![]() | |
Alalajit | |
| |
Katso myös | |
| |
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK |
Mustatiira (Chlidonias niger) on pieni tumma tiira.
Koko ja ulkonäkö
Mustatiiran pää ja kaula ovat mustat, vatsa tummanharmaa, selkä ja siiven yläpinnat tuhkanharmaat, pyrstö vaaleahko ja alaperä valkoinen.
Levinneisyys
Mustatiira pesii Pohjois-Amerikassa ja Euroopassa. Euroopan linnut talvehtivat Afrikassa. Suomen pesimäkannaksi on arvioitu 10–25 paria.[3] Varmistetut pesimäkohteet ovat Suomessa keskittyneet Länsi- ja Kaakkois-Suomen reheville järville. Mustatiiran ensipesinnät nykyisen Suomen alueella varmistettiin 1960-luvulla, ja kanta on kasvanut hitaasti tämän jälkeen.[4] Eräs tunnetuimmista ja suurimmista populaatioista sijaitsee Evijärven Jokisuunlahdella, jossa pesiviä pareja on parhaimmillaan ollut noin 20 vuodessa. Valtaosa mahdollisiksi ja todennäköisiksi arvioiduista pesinnöistä koskenee kevätmuuton aikaan Suomeen saapuneita kierteleviä lintuja.[4] Pesimäpaikkojen ulkopuolella mustatiira on harvinainen vieras kevät- ja syysmuuton aikana.
Elinympäristö
Mustatiira viihtyy rehevillä lintujärvillä.
Lisääntyminen
Kelluvassa pesässä on 2–4 munaa.
Ravinto
Mustatiira syö pääasiassa hyönteisiä ja joskus pieniä kalanpoikasia.
Nimi
Chlidonias (kreik.) tarkoittaa pääskysenkaltaista ja niger (lat.) tarkoittaa mustaa. [5]
Lähteet
- ↑ BirdLife International: Chlidonias niger IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2. 2012. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 1.6.2014. (englanniksi)
- ↑ Esko Hyvärinen, Aino Juslén, Eija Kemppainen, Annika Uddström & Ulla-Maija Liukko (toim.): Suomen lajien uhanalaisuus - Punainen kirja 2019, s. 566. Helsinki: Ympäristöministeriö - Suomen ympäristökeskus, 2019. ISBN 978-952-11-4973-3. Teoksen verkkoversio (viitattu 14.8.2021).
- ↑ Population status and trends at the EU and Member State levels, Chlidonias niger Article 12 of the Birds Directive web tool. Period 2013–18. European Environment Agency. Viitattu 6.7.2024. (englanniksi)
- ↑ a b Suomen 3. lintuatlaksen (2006–2010) tulokset (pdf) Suomen III lintuatlas – Jari Valkama, Ville Vepsäläinen ja Aleksi Lehikoinen, Luonnontieteellinen keskusmuseo Luomus. Creative Commons Nimeä-Epäkaupallinen-JaaSamoin 4.0. Viitattu 6.7.2024.
- ↑ Jobling, 2010
Aiheesta muualla
- Mustatiira Lintukuva-verkkopalvelussa
- LuontoPortti: Mustatiira (Chlidonias niger)
|