Harsomatara
Harsomatara | |
---|---|
Uhanalaisuusluokitus | |
Suomessa: | Äärimmäisen uhanalainen |
Tieteellinen luokittelu | |
Kunta: | Kasvit Plantae |
Kladi: | Putkilokasvit Tracheophyta |
Kladi: | Siemenkasvit Spermatophyta |
Kladi: | Koppisiemeniset Angiospermae |
Kladi: | Aitokaksisirkkaiset |
Kladi: | Asteridit |
Lahko: | Gentianales |
Heimo: | Matarakasvit Rubiaceae |
Alaheimo: | Rubioideae |
Tribus: | Rubieae[1] |
Suku: | Matarat Galium |
Laji: | intermedium |
Kaksiosainen nimi | |
Galium intermedium | |
Synonyymit | |
| |
Katso myös | |
| |
Infobox OKNimi-testi OK |
Harsomatara (Galium intermedium) on Euroopassa alkuperäinen, ruohovartinen matarakasvi. Pohjoismaissa laji on tavattu vain yhdellä kasvupaikalla Suomessa. Se on luokiteltu Suomessa äärimmäisen uhanalaiseksi (CR) ja on luonnonsuojeluasetuksen nojalla erityisesti suojeltava laji.[3]
Ulkonäkö ja koko
Harsomataran yksittäin kasvavat jäykät varret tulevat 30–100 cm pitkiksi. Varsi on pysty, kalju, alempaa liereä ja ylempää nelisärmäinen. Kiehkurassa on 6–8 lehteä. Lehden lapa on suikea, levein keskiosastaan, suippokärkinen ja alta sinertävä. Kukinto on harsu kerrannaisviuhko. Kukkaperät ovat hyvin ohuita ja pystyjä. Valkoisen kukan teriö on pieni, 1,5–2,5 mm leveä, terälehdet ovat otakärkisiä. Harsomatara kukkii heinä-elokuussa.[4] Kasvi muuttuu kuivattaessa mustaksi.[5]
Levinneisyys
Harsomataraa tavataan Euroopassa lauhkean ilmaston alueella.[6] Se on levinnyt ihmisen mukana Yhdysvaltoihin.[7] Suomessa harsomataraa tavataan ainoastaan Lohjalta.[8] Laji löydettiin Pohjoismaista ensimmäisenä Suomesta vasta vuonna 1997.[3][9]
Elinympäristö
Harsomatara kasvaa lehtimetsissä ja pensaikoissa. Suomessa sitä tavataan kallioisessa kangasmetsässä.[3][4]
Lähteet
- Retkeilykasvio. Toim. Hämet-Ahti, Leena & Suominen, Juha & Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki 1998.
- Suuri Pohjolan kasvio. Toim. Mossberg, Bo & Stenberg, Lennart. Kustannus Oy Tammi, Helsinki 2005 (2003).
Viitteet
- ↑ Stevens, P. F.: Rubiaceae Angiosperm Phylogeny Website. Viitattu 29.3.2021. (englanniksi)
- ↑ Galium intermedium Schult. GBIF. Viitattu 4.1.2021. (englanniksi)
- ↑ a b c Uudenmaan ympäristökeskus on rajannut uhanalaisten kasvien esiintymispaikkoja Hangossa, Lohjalla ja Sipoossa. 30.11.2006. Uudenmaan ympäristökeskus. Arkistoitu 29.4.2013. Viitattu 9.12.2009.
- ↑ a b Retkeilykasvio 1998, s. 333.
- ↑ Ernst Horak: Schultes-Labkraut / Glattes Labkraut (Myös kuva) flora.nhm-wien.ac.at. (saksaksi)
- ↑ Bundesamt fur Naturschutz
- ↑ Californian flora
- ↑ Lampinen, R. & Lahti, T. 2009: Kasviatlas 2008. Helsingin Yliopisto, Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki. Kasviatlas 2008: Harsomataran levinneisyys Suomessa Viitattu 9.12.2009.
- ↑ Suuri Pohjolan kasvio 2005, s. 480.
Aiheesta muualla
- Kasviatlas 2020: Harsomataran levinneisyys Suomessa.
- Roslin Atlas (kuvia)
- United States Department of Agriculture (USDA): Galium schultesii (englanniksi)
|