Bailletové de la Tour
Baillet de Latour | |
---|---|
![]() | |
Země | ![]() České království ![]() |
Tituly | hrabě (1719) |
Vymření po meči | Rod vymřel (1980) |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Bailletové de la Tour (Baillet de Latour) byl šlechtický rod původem z Burgundska. Po přesídlení do dnešní Belgie působili ve službách Habsburků a v roce 1674 dosáhli povýšení do šlechtického stavu, nakonec získali titul hrabat (1719). Jméno rodiny se někdy uvádí též jen jako Latour[1], z rakouské a belgické větve pocházela řada výzanmných osobností. V rakouské větvi získal rod díky spříznění s Kolovraty majetek v Čechách (Radenín, Hroby), který jim patřil do roku 1948. Česká linie vymřela v roce 1970, belgická v roce 1980.
Historie
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/13/LatourLitho.jpg/220px-LatourLitho.jpg)
Nejstarší dějiny rodu sahají údajně až do 11. století se zmínkami k roku 1066. Prvním prokazatelně doloženým předkem rodu byl Jean de Baillet, který se v roce 1379 připomíná jako komorník u burgundských vévodů. Potomci rodu později přesídlili do dnešní Belgie, respektive tehdejšího Španělského Nizozemí a vstoupili do služeb španělských Habsburků. Od krále Karla II. získali ve Španělském Nizozemí šlechtický stav (1674). Po vymření španělské větve Habsburků a válce o španělské dědictví připadla Belgie jako enkláva rakouským Habsburkům a Bailletové přešli plynule do jejich služeb. V této době z rodiny vynikl Christophe Ernest Baillet (1668–1732), který byl členem státní rady v Rakouském Nizozemí a zasloužil se o potlačení nepokojů v roce 1718. Za to mu byl o rok později udělen císařem Karlem VI. titul hraběte s predikátem de Latour odvozeným od jména zámku Latour na hranici Francie, Belgie a Lucemburska, kde rodina sídlila od 17. století do roku 1794. Christophe Ernest zemřel bez potomstva a hraběcí titul přešel na potomstvo jeho bratra Jeana-Baptista (1665–1714). Ten byl také předkem pozdější rakouské větve Bailletů.[2]
Rakouská větev
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/43/Raden%C3%ADn_-_z%C3%A1mek_01.jpg/220px-Raden%C3%ADn_-_z%C3%A1mek_01.jpg)
Zakladatelem rakouské větve byl Maxmilián (1737–1806), který vstoupil do císařské armády, vynikl ve válkách s republikánskou Francií a napoleonských válkách. Dosáhl hodnosti polního zbrojmistra a v závěru své kariéry byl zemským velitelem na Moravě a ve Slezsku (1799–1805).[3] Jeho starší syn Theodor (1780–1848) se také vyznamenal v napoleonských válkách, později se stal polním zbrojmistrem a ve funkci ministra války[4] byl v revolučním roce 1848 zavražděn ve Vídni. Jeho syn Karel Theodor (1822–1899) sloužil také v armádě, byl c. k. komořím a sňatkem s uherskou šlechtičnou hraběnkou Kristinou Szapáryovou získal statky v Banátě.[5]V další generaci této linie vynikl Vincenc (1848–1913), který působil ve státních službách a nakonec byl rakouským ministrem školství a kultury (1897–1898).[6] Po odchodu z aktivní politiky získal doživotní členství v rakouské Panské sněmovně.[7]
Maxmiliánův starší syn Josef (1775–1831) dosáhl v napoleonských válkách hodnosti plukovníka. Jeho syn Josef Jan (1815–1891), c. k. komoří a major ve výslužbě, se v roce 1846 oženil s hraběnkou Henriettou Krakovskou z Kolovrat (1828–1902), která v roce 1878 zdědila po otci velkostatek Radenín v jižních Čechách.[8] Zde se rodina usadila a tomu také předcházely stavební úpravy z druhé čtvrtiny 19. století. Jejich syn Jindřich (1847–1899) působil ve státních službách[9], a protože zemřel ještě před matkou, Henrietta, rozená z Kolovrat, byla majitelkou dědictví až do roku 1902.[10] Posledním potomkem této linie byl René (1878–1970), který byl poslancem českého zemského sněmu a v roce 1939 podepsal Národnostní prohlášení české šlechty. Po matce byl majitelem velkostatku Radenín, později svůj majetek rozšířil ještě o sousední Hroby. Do roku 1920 vlastnila Hroby Klotylda Krakovská z Kolovrat (1839–1920), vdova po jeho strýci Aloisu Krakovském z Kolovrat.[11] Ta po sobě zanechala několik závětí s nejasným závěrem a René se po její smrti soudil o nároky na hrobský velkostatek s příbuznými z rodu Kolovratů. V roce 1923 se rozhodnutím soudu stal majitelem Hrobů[12] a rodina pak střídala pobyty na zámcích v Radeníně a Hrobech. K oběma velkostakům po provedení pozemkové reformy patřilo přes 2 000 hektarů půdy. V roce 1948 mu byly velkostatky Radenín a Hroby zestátněny. S manželkou Johannou, rozenou Vratislavovou z Mitrovic (1886–1967), i přes vyvlastnění majetku dožil v Radeníně. Jejich starší dcera Eugenie (1911–1941) se provdala do rodiny Kolovratů, ale zemřela krátce po porodu. Mladší dcera Ernestina (1914–2011) žila později v Rakousku, ale v roce 1993 v restitučním řízení získala zpět velkostatky Radenín a Hroby (spolu se svou neteří Františkou).
K rakouské linii bývá řazen také Ludvík Baillet de Latour (1753–1836), mladší Maxmiliánův bratr. Ten také sloužil v rakouské armádě, byl účastníkem napoleonských válek, dosáhl taktéž hodnosti polního zbrojmistra, ale nakonec se vrátil do Belgie, kde také zemřel.
Belgická větev
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/d7/De_Baillet-Latour.jpg/220px-De_Baillet-Latour.jpg)
Ze starší belgické větve vynikl v 19. století hrabě Ferdinand Baillet de Latour (1850–1925), který byl guvernérem v Antverpách (1908–1912) a později belgickým senátorem. Z jeho potomstva proslul syn Henri (1876–1942), který byl dlouholetým předsedou Mezinárodního olympijského výboru. Za manželku měl pražskou rodačku hraběnku Elisabeth Clary-Aldringenovou (1885–1955), dcerou rakousko-uherského diplomata Siegfrieda Clary-Aldringena. Jejich syn Guy Marie (1905–1941) zahynul za druhé světové války při leteckém neštěstí. Posledním potomkem rodu byl Henriho synovec Alfred (1901–1980), který byl podílníkem pivovaru Artois a v roce 1974 založil nadaci Artois-Baillet Latour Foundation, která funguje v Belgii jako nezisková organizace.
Osobnosti
- Maxmilián (1737–1806), c. k. polní zbrojmistr, vojevůdce napoleonských válek, člen dvorské válečné rady
- Louis (1753–1836)), c. k. polní zbrojmistr, vrchní velitel v Rakousku 1806–1807
- Theodor (1780–1848), c. k. polní zbrojmistr, vojevůdce napoleonských válek, rakouský ministr války, zavražděn za revoluce 1848
- Jindřich (1847–1899), rakouský státní úředník, okresní hejtman, sekční šéf na ministerstvu zeměbrany
- Vincenc (1848–1913), rakouský ministr školství a kultury 1897–1898, doživotní člen Panské sněmovny
- Ferdinand (1850–1925), guvernér v Antverpách, senátor Belgického království
- Henri (1876–1942), předseda Mezinárodního olympijského výboru 1925–1942
Související články
Odkazy
Reference
- ↑ Ottův slovník naučný, 15. díl; Praha, 1900 (reprint 1999); s. 708 (heslo Latour) ISBN 80-7185-226-0
- ↑ Rod Baillet de Latour in: Gothaisches genealogisches Taschenbuch der gräflichen Häuser; Gotha, 1896; s. 65 dostupné online
- ↑ Životopis Maximiliana Bailleta de Latour dostupné online
- ↑ Československé dějiny v datech; Praha, 1987; s. 583
- ↑ Rod Baillet de Latour in: Deutsche Grafenhäuser in Gegenwart, Lipsko, 1853; s. 15 dostupné online
- ↑ Československé dějiny v datech; Praha, 1987; s. 588
- ↑ Životopis Vinzence Bailleta de Latour na webu rakouského parlamentu dostupné online
- ↑ Přehled majetku Henrietty Baillet de Latour, rozené Kolovratové in: PROCHÁZKA, Johann von: Topographisch-statistischer Schematismus des Grossgrundbesitzes im Königreiche Böhmen, Praha, 1891; s. 322–323 dostupné online
- ↑ KLEČACKÝ, Martin: Slovník představitelů politické správy v Čechách v letech 1849–1918; Masarykův ústav a Archiv Akademie věd České republiky, Praha 2020; s. 57 ISBN 978-80-88304-18-0
- ↑ Rod Baillet de Latour na webu obce Radenín dostupné online
- ↑ Majetek Aloise Krakovského z Kolovrat in: PROCHÁZKA, Johann von: Topographisch-statistischer Schematismus des Grossgrundbesitzes im Königreiche Böhmen, Praha, 1891; s. 288 dostupné online
- ↑ Historie obce Hroby dostupné online
Literatura
- KOŠŤÁLOVÁ, Renata, KOŠŤÁL, Vratislav: Francouzská šlechta v českých zemích; Brno, 2021; (kapitola Baillet de Latour s. 8–14); ISBN 978-80-7364-118-4
- POUZAR, Vladimír: Almanach českých šlechtických rodů 2007; Praha, 2006; 488 s. ISBN 80-85955-34-2
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Baillet-Latour na Wikimedia Commons
- Informace o rodu Baillet de Latour na provenio.net[nedostupný zdroj]