Mútua Escolar Blanquerna
![]() | Per a altres significats, vegeu «Blanquerna (desambiguació)». |
![]() ![]() | ||||
Dades | ||||
---|---|---|---|---|
Tipus | institució educativa privada ![]() | |||
Història | ||||
Creació | 1923 | |||
Data de dissolució o abolició | 1939 ![]() | |||
Seu social
| ||||
Dades | ||||
Tipus | Edifici escolar ![]() | |||
Arquitecte | Jaume Mestres i Fossas ![]() | |||
Característiques | ||||
Estil arquitectònic | racionalisme arquitectònic ![]() | |||
Localització geogràfica | ||||
Localització | Via Augusta, 138-154 ![]() | |||
| ||||
Bé cultural d'interès local | ||||
Id. IPAC | 42419 ![]() | |||
Id. Barcelona | 2191 ![]() | |||
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/7a/IES_Men%C3%A9ndez_y_Pelayo.jpg/220px-IES_Men%C3%A9ndez_y_Pelayo.jpg)
Mútua Escolar Blanquerna fou una institució escolar fundada a Barcelona el 1924, que desenvolupà un mètode pedagògic singular i que fou dissolta el 1939 per les autoritats franquistes. Aplegava en una sola institució l'Escola Blanquerna, que comprenia el parvulari i els graus elementals; l'Acadèmia Monturiol, amb els estudis de batxillerat; i l'Acadèmia Elisenda, amb els ensenyaments lliures de nois grans; l'Acadèmia Capmany, amb els estudis de comerç i indústria, i l'Acadèmica de Música de Barcelona, dedicada als ensenyaments musicals i dirigida pel mestre Joan Llongueres i Badia.[2]
Mètode pedagògic
L'assessor pedagògic fou Alexandre Galí i Coll, i en nomenaren primer president Joan Garriga i Massó. Els trets que caracteritzaven la institució eren el règim de llibertat del que gaudia el professorat, l'autonomia de l'escola davant qualsevol interferència de l'exterior i l'ús dels mètodes pedagògics de Maria Montessori (mètode Montessori).[3][4]
Un dels aspectes més singulars i de més recorregut durant tota la història de l'entitat fou l'educació "en el silenci científic" juntament amb "el model d'esperança en l'home", resumia anys més tard Mata i Garriga.[5] Entre altres aspectes, la música tenia una importància especial. En aquest punt fou clau la figura de Joan Llongueres, que compongué diverses cançons per aquest fi.[6] Els alumnes anaven a funcions del Gran Teatre del Liceu. En una ocasió van rebre la visita de Pau Casals.[6]
Història
Les escoles, fundades quan es tancà l'Escola Graduada de la Mancomunitat, van créixer ràpidament, i el 1933 es va inaugurar l'edifici definitiu a la Via Augusta.[3] Aquest va ser el millor període de l'escola. Gomis Sanahuja recordava anys després que celebraven eleccions per a escollir les pel·lícules que veien o els papers teatrals.[7]
Durant la guerra civil hi hagué molts alumnes que marxaven de l'escola per anar a l'estranger o refugiar-se al camp i d'altres que arribaven de col·legis religiosos tancats o altres ambients desfavorits.[7]
L'escola fou dissolta el gener del 1939 per les autoritats franquistes, i l'edifici esdevingué l'Institut Menéndez y Pelayo.[1]
Entre els alumnes de la institució hom pot destacar Antoni Maria Badia i Margarit, Alexandre Cirici i Pellicer, Joan Ainaud de Lasarte, Llorenç Gomis i Sanahuja i Josep Rahola i d'Espona.[3] També hi van estudiar Jordi Pujol i Soley, Pere Pi-Sunyer i Bayo, Salvador Millet i Bel.[8] o Jordi Galí i Herrera, fill del fundador qui va continuar la seva obra a l'Escola Sant Gregori ESG.[9]
Referències
- ↑ 1,0 1,1 Fabre, 1976.
- ↑ Masabeu, 1989.
- ↑ 3,0 3,1 3,2 Monés, 1984.
- ↑ Badia i Margarit, 1974.
- ↑ Mata i Garriga, 1975.
- ↑ 6,0 6,1 Llongueres, 1975.
- ↑ 7,0 7,1 Gomis Sanahuja, 1974.
- ↑ González, 1984.
- ↑ [1]
Bibliografia
- Badia i Margarit, Antoni M. Serra d'Or, novembre 1974.
- Fabre, Jaume; Huertas, Josep M. Tots els barris de Barcelona: Gràcia, Vallcarca, Els Penitens i la Salut, Horta, el Guinardó, Vilapiscina, Sant Andreu. Els barris que foren independents. Edicions 62, 1976. ISBN 978-84-297-1183-7.
- Gomis Sanahuja, Llorenç «Un somni que es realitzà». La Vanguardia, 13-11-1984 [Consulta: 7 febrer 2014].
- González, Laia «Els ex alumnes de Blanquerna són ara caps de brot». Avui, 10-11-1984. Arxivat de l'original el 9 de març 2014 [Consulta: 7 febrer 2014].
- Llongueres, Josep Jordi «Gimnasia rítmica». La Vanguardia, 25-01-1975 [Consulta: 7 febrer 2014].
- Masabeu, Josep. Alexandre Galí i la Mútua Escolar Blanquerna. Barcelona: Associació Blanquerna, 1989. ISBN 84-404-5822-3.
- Mata i Garriga, Marta «De la mano de Alexandre Galí». La Vanguardia, 25-01-1975.
- Monés, Jordi «Mútua Escolar Blanquerna (1924-1938)». L'Avenç, 78, novembre 1984 [Consulta: 7 febrer 2014].