André Parrot
![]() (1961) ![]() | |
Biografia | |
---|---|
Naixement | (fr) André Charles Ulrich Parrot ![]() 15 febrer 1901 ![]() Désandans (França) ![]() |
Mort | 24 agost 1980 ![]() 5è districte de París (França) ![]() |
President-Director del Museu del Louvre | |
1968 – 1972 ← cap valor – Pierre Quoniam → | |
Director de museu | |
1968 – 1972 ![]() | |
Dades personals | |
Religió | Luteranisme ![]() |
Formació | Escola del Louvre Facultat de Teologia Protestant Facultat d'Art de París ![]() |
Activitat | |
Ocupació | conservador (1937–1968), professor d'universitat (1937–1968), Sacerdot luterà, arqueòleg, assiriòleg, historiador de l'art, antropòleg ![]() |
Ocupador | Facultat de Teologia Protestant (1950–1955) Escola del Louvre (1937–1968) Museu del Louvre (1933–1972) Escola bíblica i arqueològica francesa de Jerusalem (1926–1927) ![]() |
Membre de | |
Professors | René Dussaud i Édouard Dhorme ![]() |
Alumnes | Henri de Contenson i Pierre Amiet ![]() |
Carrera militar | |
Conflicte | Segona Guerra Mundial ![]() |
Família | |
Cònjuge | Marie-Louise Girod (1960–1980) ![]() |
Premis
|
André Parrot (Désandans, 15 de febrer de 1901 - París,24 agost de 1980, París) va ser un arqueòleg francès especialitzat en l'Antic Orient Pròxim. Va estar al càrrec de diverses excavacions al Líban, l'Iraq i Síria, i el seu treball més conegut va ser el realitzat a la ciutat de Mari, Síria, on va dirigir unes importants excavacions entre els anys 1935 a 1975.[1]
Biografia
Parrot va néixer el 1901 a Désandans al departament francès de Doubs. Va ser nomenat conservador en cap del Museu Nacional el 1946, i es va convertir en director del Museu del Louvre de 1958 a 1962.[2] Fou comandant de la Legió d'Honor i membre de l'Académie des inscriptions et belles-lettres.[3] Es va casar amb Marie-Louise Girod el 1960, i va morir a París el 1980.
Obres literàries
Alguns dels seus llibres són considerats clàssics de l'Assiriologia.
- Mari, une ville perdue, 1936.
- Archéologie mésopotamienne, 1946-53.
- Sumer, 1960.
- Assur, 1961.
- Abraham et son temps, 1962.
- Le Trésor d'Ur, 1968.
- L'Art de Sumer, 1970.
- Les fouilles de Mari, 1970-71.
- Mari, capitale fabuloise, 1974.
- L'archéologie, 1976.
- L'aventure archéologique, 1979.
Referències
- ↑ «André Parrot» (en castellà). Biografías y Vidas. [Consulta: 9 gener 2017].
- ↑ Thiollet, 2005, p. 256.
- ↑ «André Perrot (1901-1980)» (en francès). bnf.fr. [Consulta: 9 gener 2017].
Bibliografia
- Thiolet, Jean-Pierre. «André Parrot». A: H & D. Je m'appelle BYblos (en francès).