Alvarenga Peixoto
Biografia | |
---|---|
Naixement | 1742 ↔ 1744 ![]() Rio de Janeiro (Brasil) ![]() |
Mort | 27 agost 1792 ![]() Ambaca (Angola) ![]() |
Causa de mort | febre d'origen desconegut ![]() |
Formació | Universitat de Coïmbra ![]() |
Activitat | |
Ocupació | Juiz de fora, poeta, advocat, corregidor, escriptor ![]() |
Nom de ploma | Eureste Phenicio Eureste Fenício ![]() |
Carrera militar | |
Conflicte | Conjuració Mineira ![]() |
Família | |
Cònjuge | Bárbara Heliodora ![]() |
Fills | Maria Ifigênia ![]() |
Alvarenga Peixoto (Rio de Janeiro, 1742 ↔ 1744 - Ambaca, 27 d'agost de 1792) nom de ploma d'Inácio José de Alvarenga Peixoto va ser un advocat i poeta de Rio de Janeiro,[1] i un dels principals organitzadors de la Inconfidência Mineira. Va ser detingut i jutjat per participar en aquest moviment revolucionari, havent estat condemnat a l'exili perpetu a l'Àfrica. Alvarenga Peixoto és autor de la inscripció llatina a la bandera de Minas Gerais: "Libertas quae sera tamen".[2][3] Participó de Arcádia Mineira, signant amb els pseudònims de Alceu i de Eureste Fenício.
Biografia
Nascut a la ciutat de Rio de Janeiro, era fill de Simão Alvarenga Braga i Ângela Micaela da Cunha.[4] Va estudiar al Colégio dos Jesuítas de Rio de Janeiro, anomenat Humberto de Souza Mello. Havent-se traslladat a Portugal, on va obtenir la llicenciatura, amb honors, en Dret a la Universitat de Coimbra. Allà va conèixer el poeta Basilio da Gama, amb qui es va fer amic.[4]
Al Regne, va ocupar el càrrec de jutge des de fora al poble de Sintra. De tornada al Brasil, la de senadora per la ciutat de São João del-Rei, a la capitania de Minas Gerais. Allà també va ocupar el càrrec de defensor del poble del districte de Rio das Mortes i es va casar amb la poeta Bárbara Heliodora Guilhermina da Silveira, amb qui va tenir quatre fills:[5] Maria Ifigênia, José Eleutério, João Damasceno (que més tard va canviar el seu nom pel de João Evangelista) i Tristan de Alvarenga.
Participació en la Inconfidência
Va freqüentar l'aleshores Vila Rica. Va deixar el poder judicial, encarregant-se de l'agricultura i la mineria a la regió sud de Minas Gerais, més concretament a les ciutats de Campanha i São Gonçalo do Sapucaí, aquesta darrera ciutat on va gastar quasi tota la seva fortuna per obrir un canal d'uns 30 quilòmetres. per cobrir les millors mines d'or del poble i rentar la terra.[4]
Va ser amic dels poderosos de l'època i va compartir amb altres intel·lectuals del seu temps les idees llibertàries sorgides de la Il·lustració. Entre aquestes personalitats destaquen els poetes Cláudio Manuel da Costa i Tomás Antônio Gonzaga.[4]
Pressionat pels deutes i els impostos vençuts, va acabar implicant-se en la Conjuració Mineira. Denunciat, empresonat a Ilha das Cobras,[2] jutjat i condemnat, va ser deportat a Angola, on va morir poc després de la seva arribada, víctima d'una febre tropical que en aquell moment assolava la regió.[3]
Obres
- A Dona Bárbara Heliodora (poesía).
- A Maria Ifigênia (poesía).
- Canto Genetlíaco (poesía, 1793).
- Estela e Nize (poesía).
- Eu Não Lastimo o Próximo Perigo (poesía).
- Eu Vi a Linda Jônia (poesía).
- Sonho Poético (poesía).
Referències
- ↑ «Autos de Devassa da Inconfidência Mineira». Arxivat de l'original el 2015-04-25. [Consulta: 12 febrer 2022].
- ↑ 2,0 2,1 MONTEIRO,Clóvis - Esboços de história literária - Livraria Acadêmica - 1961 - Rio de Janeiro - Pgs. 122-123
- ↑ 3,0 3,1 «Angola e Brasil: estudos comparados».
- ↑ 4,0 4,1 4,2 4,3 «Obras poéticas de Inácio José de Alvarenga Peixoto».
- ↑ «Alvarenga Peixoto e Bárbara Eliodora».